Scuzați-mă.
Cine ești? Ce vrei? Și de ce dracu vorbești germană?
- Cum? - Ce vrei?
Fac autostopul, vroiam să te întreb dacă mă poți lua cu tine, atît. Stai calm.
Băgami-aș pula!
Pula! Pulă cu căcat! PULA!!
Căcat! Pizda mă-sii!
Hei, cu tine vorbesc!
Căcat. Hai. Trebuie să plecăm de aici!
Futu-i pizda mă-sii!
De parcă un mort nu îmi era de ajuns. Acum tîrăsc după mine doi morți, în pizda mă-sii!!
Ce ai zis?
Ești în regulă?
- Mda. - Bine. Coboară dracului din mașină!
Au... Cred că am pățit ceva la gît!
- Am zis: COBOAR?! - Stai, ascultă-mă.
Era să mă omori, dar am scăpat. Și tu te bucuri că nu m-ai omorît.
De ce nu îți exprimi bucuria lăsîndu-mă să merg cu tine?
Te rog.
Hai, vino în față.
Numele meu este Daniel.
Isa.
OK, Daniel.
De unde ești?
Hamburg.
Mătușa mea stă în Hamburg.
Cu ce te ocupi?
Sînt asistent.
- O să fiu profesor. - Profesor? Tu?
Căcat, pe bune? Nu arăți a profesor.
Dar a ce arăt?
Nu știu. Arăți mai curînd a vagabond.
Mergi în sud?
-Turcia. -Aha.
Mergi în vacanță?
Nu.
Caut o fată.
Nevastă-ta?
Nu.
O iubești?
Mișto. Spune-mi tot.
E o poveste mai lungă.
Avem mult de mers.
Dacă aplicăm regula lui Newton, observăm
Că viteza este cel mai important factor.
Cît trebuie X să accelereze pe o rampă cu un unghi de 10 grade
ca să compenseze 25 de metri forța gravitațională?
Anette?
- Anette? - Nu vezi că am treabă?
-Ernie? - N-am nici o idee, bătrîne.
Kira?
Nu se poate să facem ore ca de obicei în ultima zi înainte de vacanță!
- Păi și ce vreți să facem? Să plecăm.
Să vă distrați bine în vacanță.
Trece pe lîngă tine în fiecare zi și încă nu i-ai vorbit??
- Sînt prea timidă. - Tu??? Timidă???
Căcat.
Uite-l!
- Tipul cu ochelari! - Hai, vorbește cu el!
Hei!
Vino încoace.
S-ar părea că ți-ar prinde bine niște noroc.
- Mai mult aș avea nevoie de o geantă nouă. - Ce e ăsta?
- Un soare. - Ce e un soare?
O aglomerație de gaze în jurul căruia orbitează pămîntul și celelalte opt planete.
Soarele îți luminează viața. Ție, ei, mie...
- Un alt cuvînt pentru el ar fi..? - Energie?
- Un alt cuvînt pentru el este noroc. - A, OK, inelul aduce noroc.
- Ești deștept. - O să fiu curînd profesor.
Profesor? Pe bune? Amuzant.
-Cum te cheamă? - Daniel. Daniel Bannier.
Foarte frumos nume.
- Și pe tine cum te cheamă? - Juli, ca luna.
Ce e cu inelul?
E un vechi inel maya. Legenda spune că cel care poartă inelul
își poate recunoaște norocul.
Vei cunoaște curînd o femeie care va purta și ea simbolul soarelui.
Numai ea poate să îți aducă adevărata fericire.
- Cît costă? - 50.
- Nu îți place? - Ba da, dar...
Atunci de ce nu te lupți pentru el?
- Ok, 30. - 40.
35. Mai mult nu am. Dar chiar vreau inelul.
Ok, dar numai pentru că îmi placi.
- Mulțumesc. - Stai.
În seara asta. Treci pe acolo.
Mulțumesc foarte mult.
- De-abia aștept. - Și eu.
Pa.
- Juli! - Da?
- Ce a fost asta? - Daniel Bannier.
Da, da, am înțeles, dar ce e așa special la el?
Are ceva în adîncul lui care așteaptă să fie eliberat.
Cam ce?
-Hei! Persoana I, singular, profesor! - Bună, Kodjo.
Mă duc în Jamaica să beau pina colada rece să fumez iarbă
și să le caut pe surorile Kini. Le știi pe surorile Kini?
- Nu cred, Kodjo. - Bikini și zukini.
- Unde mergi în vacanță? - Anul ăsta stau în Hamburg.
Rămîi aici? Nu mergi nicăieri? Ai nevoie de niște soare.
- E soare și aici. - Poți să îmi uzi plantele?
- Sigur, pot să fac asta. - Dimineața și seara?
Perfect.
Uite cheile de la mașină. Poți să mergi cu ea cît vrei.
Să le dai apă ca să crească!
Scuzați-mă!
Hello!
Scuzați-mă!
O bere vă rog!
- Scuzați-mă, acesta este un soare? - Poftim?
- Medalionul, este un soare? - Nu, o lună.
Scuzați-mă! Îmi puteți da...
Următorul cîntec este un cîntec de dragoste.
Despre dragostea care schimbă toate regulile.
Hei, știi vre-un loc mai ieftin în care se poate înnopta?
Sînt din Berlin, nu cunosc locurile pe aici.
Nu? Ok.
Scuză-mă, stai puțin.
Eram un pic dus
dar mi-am adus aminte...
este un cămin ieftin aici aproape.
Dacă vrei pot să te duc acolo.
- Dacă nu te deranjez prea tare... - A, nu, sînt cu mașina.
- Mulțumesc, ești foarte de treabă. - Mașina este chiar aici.
- Eu sînt Daniel. - Melek.
- Frumos nume. De unde vine? - Turcia.
Ești din turcia?
- Nu vrei să duc eu asta? - Mulțumesc, nu e nevoie.
- Nu este grea. - Nu, dar ai cărat-o toată ziua.
- Ți-e foame? - Da.
Nu poate fi adevărat!
Ăsta e Istambulul. Bosforul. Europa în stînga, Asia în dreapta.
Uneori stau sub pod, noaptea și mă uit la apă.
Cînd strălucește luna pe suprafața apei,
parcă dansează o mie de peștișori. În turcește îi zicem -
"Yakamoz"
Mă întîlnesc cu cineva sub pod vineri la prînz.
Tu nu mergi nicăieri?
- Tu nu mergi nicăieri? - Nu, nu cred.
- Dar toată lumea pleacă în vacanță! - Da, știu, dar vreau să stau aici, în Hamburg.
Hamburgul poate să fie foarte frumos vara. Parcuri, terase,
resturante și alte chestii din astea. Și mai este plaja!
- Hamburgul are plajă? - Nu știai? O plajă adevărată.
Cu nisip și apă, scoici...
Vrei să o vezi?
Nota, vă rog.
Da, uite, asta e plaja. Nu chiar așa de multe scoici, dar...
- Vrei o bere? - Da, te rog.
Scuze, mi-ați putea vinde o bere sau două?
Bineînțeles.
- Poftim. - Mulțumesc.
- Stai! Cît trebuie să vă dau? - The best in life is free.
Noroc.
Încep să înțeleg de ce nu vrei să pleci.
My sun, my moon, let your rays shine
my sand warm
I touch your skin with my wind
my lips craves yours
your eyes
must never stop looking after me
your lips
must never stop kissing me.
Și, numele tău...Melek, înseamnă ceva?
Înger.
- Ți se potrivește. - Mulțumesc, dar nu mă cunoști.
Ce ziceai de locul ăla în care să înnoptez?
Locuiești singur?
Da.
Nu ai o prietenă?
Nu.
- Vrei niște ceai? - Da, te rog.
E chiar ciudat că ne-am întilnit azi
pentru că știam că o să ne întîlnim azi.
Poate că nu știam, doar speram.
E ca și cum îți poți decide destinul într-o singură zi.
I stood there and waited and waited, for you, and...
So I didn't believe that you were going to show up.
Then you stood there.
Melek?
- Mulțumesc pentru tot. - Plăcerea a fost a mea.
La revedere, Daniel.
Căcat! Vino-ți în fire și rămîi aici!
Nu! Urăsc orașul ăsta de căcat!
Da, da, dar unde te duci?
Unde mă duce vîntul.
- Ce vrei să spui? - Vreau doar să plec!
Prima mașină care se oprește îmi spune unde mă duc.
Și ce faci dacă prima mașină merge la Bayern?
Vrei să stai în Bayern?
S-ar părea că ăsta e destinul.
- O să îmi fie dor de tine. - Și mie.
Hei, Juli.
Urcă, mă grăbesc.
- E mașina ta? - Nu, e a unui prieten.
Unde vrei să te duc?
Unde mergi?
Istanbul
Istanbul?
De ce mergi la Istanbul?
A funcționat!
Ce a funcționat?
Inelul care poartă noroc.
Știu că sună prostește și ilogic, dar a funcționat.
Păi și unde e ea acum?
A plecat în Turcia în vacanță azi dimineață.
Tot ce știu e că o să fie sub podul Bosfor, vineri la prînz.
Juli, e așa de...
- Chiar, unde mergi? - Ce?
Încotro?
- Merg și eu în Turcia. - Poftim?
La Istanbul.
Uite așa:
În fiecare vară stau acolo de unde m-ai luat
și plec în vacanță. Mă duc unde mă duce vîntul.
Prima persoană care oprește decide unde merg. Înțelegi?
- Faci asta în fiecare vară? - Da!
Am fost în cele mai ciudate locuri. Italia, Spania...
Un tip m-a dus în Afganistan. Ăla loc în care să mergi!
- Afganistan? - Da!
- Fascinant! - Da.
Niciodată nu știi unde ajungi. E ca și cum ai cumpăra un pachet surpriză.
- Aha. - Și anul ăsta o să fie Turcia. Perfect!
Nu am fost niciodată în Turcia. O să fie foarte mișto.
Sigur.
Mai face așa din cînd în cînd.
Incredibil.
Un moment.
Am putea sta aici.
În Bayern?
Cerul e albastru peste tot.
Hei! Și mîine e o zi, nu?
Îmi pare rău, dar nu mai avem două camere single.
Avem o singură camer single, cu un pat de o persoană? E OK?
- E o singură noapte. Nu ar trebui să fie o problemă, nu...? - Bineînțeles.
Juli, ai luat toată pătura. Poți să îmi dai și mie o bucățică?
Văd că nu prea poți să adormi.
Nu, e incomod, cald și...
- Știi poziția în ligură? - Sigur.
Am auzit că e una din cele mai comode poziții pentru dormit.
Chiar așa?
OK, cine ligurește pe cine?
Tu pe mine.
Mmmm, așa e foarte bine.
Chiar mișto.
Pizda mă-si.
Mergem înspre sud, spre Italia la Bari, și luăm feribotul spre
Grecia, și apoi spre Turcia.
Putem merge și prin Austria, Iugoslavia și Bulgaria spre Turcia.
- e război în Iugoslavia. - A, da.
Sau prin Austria, Ungaria, România și Bulgaria.
E prea ocolit. Poate găsim un feribot care să mergă din Bari direct în Turcia.
- Ar fi o problemă. - Care e aia?
Nu prea am bani. Nu pot să iau feribotul.
Asta nu e problema mea.
Ce vrei să spui?
Care e problema, nu știi încotro mergi?
- Bineîțeles! Istanbul. - Eu merg la Budapesta. Urcați!
Acum? Vii?
- Eu sînt Leo. - Daniel, mă bucur să vă cunosc.
Eu sînt Juli, ca luna.
- Juli e un nume frumos. - Mulțumesc. Nici Leo nu e așa de rău.
Aduce a leu.
Cred că de la asta vine.
- Ești și în zodia leu? - Din păcat nu. Sînt scorpion.
Am un țep în coadă...
- Dar tu ești un leu, nu? - Da.
- Un leu de iulie? - Bineînțeles.
- Și prietenul tău? - Nu e prietenul meu...
Ce e aia?
- Ăsta e "Che". - Da, dar ce înseamnă pentru tine?
- Pentru ce se luptă "Che"? - Pentru dreptate.
Da, dar pentru mai ce?
- Pentru libertate? - Bingo.
- "Che" reprezintă credința mea în libertatea individuală.
Atnci avem ceva în comun.
- Ce este? - O să aștept afară.
- Vrei o bere? - Nu, mulțumesc.
- Nu strica cheful. - Nu!
- Mă duc înăuntru. - OK, aștept aici.
Hei, Leo!
-Ok, ea e Juli. - Bună, Juli.
- Două beri. Vrei una mare? - Sigur, mă descurc.
Vorbeai serios despre libertatea individuală?
- Că avem asta în comun? - Sigur că vorbeam serios.
- Chiar? - Da.
- Vrei să vii cu mine? - Ce?
Adică, vrei să mergi cu mine?
Unde?
La capătul lumii poate.
Nu pot.
Crezi că el e cel potrivit?
Da.
S-ar lupta pentru tine?
Aș vrea să se lupte.
Hai să dansăm.
Să dansăm?
Leo, termină!
Ce faci? Termină. Leo!
- Leo, oprește-te! - Taci din gură, Paul!
Las-o în pace!
- Stai în colțul tău! - Oprește-te sau pleacă.
- Taci din gură și stai jos. - Lasă-mă să plec!
- La-o în pace! - Daniel! DANIEL!
- Te rog las-o în pace. - Nu am înțeles.
- Am zis să o lași te rog în pace. - Nu înțeleg.
Las-o în pace!
Hei, hai să mergem. Să plecăm de aici.
Damn, nu m-am bătut niciodată. Eu nu mă bat!
Ochelarii mei.
Eu sînt un pacifist. Urăsc violența.
Ce e așa de amuzant?
- Nimic. - Cum o să plecăm?
- Cu vaporul. - Cu vaporul?
Da, cu vaporul.
Dunărea se varsă în Marea Neagră, nu?
Adevărat. Și Istanbulul e la Marea Neagră.
- Astea sînt droguri, nu? - Nu!
- E o țigară. - Ce vorbești? E ilegal.
E o poveste mai lungă.
Poate, dar chestia aia te prostește.
- Spui că sînt proastă? - Nu, nu, dar...
E chiar mișto.
Crede-mă.
Și inhalezi, ca la o țigară obișnuită?
Are gust bun.
Are gust foarte bun.
De frînghie.
Ca un șiret. Are gust de șiret.
Arde...aici.
- Ok? - Da.
- Ai niște cenușă pe tine. - Cenușă, cenușă, cenușă.
Încă un fum?
I-ai prins gustul, ha?
Am văzut niște tipi odată... Studenți de-ai mei...
O țineau cumva... Cam așa, cred.
- În școală? -În școală. Aveau 15 ani!
- Extraordinar. - Sînt niște idioți.
Tot ce pot să facă ei, pot eu mai bine.
Mișto.
De ce rîzi?
Așa. Cînd zici mișto, ești dulce.
Tot îmi zici și elevii chestia asta.
Mă întreb ce muzică ascultă profesorii.
Adică ce ascult eu?
- Jazz. - Jazz?
- Da, exact cum credeam. - Tu ce asculți?
Îmi plac melodiile vechi bune. Elvis Presley.
Și ție? Îți plac melodiile vechi?
Uneori. Trebuie,
pentru că în fiecare duminică mănînc la mama
și ea asculta oldies toată ziua.
Oldies la cafea, müsli și unt de arahide, oldies tot timpul
de exemplu...
Blue Moon...
O știi? Frumoasă, nu?
Ce o să faci cînd o să o găsești?
Ce vrei să zici?
Ce o să îi zici?
Nu am nici o idee.
Nu știi?
Ce să îi zic?
Ceva de genul...
Iubita mea,
am călătorit o mie de mile, am traversat rîuri și am mutat munți.
Am suferit în chinuri.
Am rezistat tentațiilor și am mers după soare
ca să pot sta în fața ta și să îți zic că
că te iubesc.
Nu e un pic exagerat?
Juli?
Mă duc să caut niște mîncare.
Mă întorc imediat.
Avem un clandestin la bord!
Nu mai fă gălăgie, dragul meu.
Vă rog, nu. Vă rog, nu.
Budapesta?
Vorbiți germană?
Nu?
- Vorbiți engleză? - Nu.
Numele meu este Daniel.
Ăsta e numele meu.
Care e numele tău?
- Luna. - Luna...
Ca luna de pe cer.
Fumezi?
Mulțumesc.
Nu te supăra, știi un loc unde se poate mînca ceva?
Ceva de mîncare.
Ăsta e un local frumos.
Pot să comand ceva de băut? O cola, și orice de mîncare.
- Vorbiți germană? - Nu.
OK, orice de mîncare. Nu mă interesează. Pîine sau...
Avem o regulă simplă aici. Avem un singur meniu. Mănînci sau nu mănînci.
- Mănînc cu siguranță! - Pește.
Pește, pește este perfect. Minunat!
- A fost foarte bun. - Da, acum trebuie să plătești.
Cît?
Zece.
Zece?
- Mărci. - Mărci germane?
Germane, germane, germane.
Mulțumesc.
Mulțumesc pentru tot, dar cred că trebuie să plec acum.
Da, vezi, am o problemă.
Trebuie să merg după cineva.
- O fată. - Încă o cola? Vă rog?
Deci vorbești germană.
Budapesta?
- Deci ne întîlnim din nou. Dă-mi banii! - Ce face?
- Unde sînt lucrurile mele? - Cine e ăsta?
- Nu știu. - Dă-mi pașaportul!
- Inelul! - Vezi-ți de treaba ta.
Stai că te prind eu!
Lasă că te prind eu.
Băgami-aș pula! De ce nu merge căcatul ăsta?
Hei, voi! Înpingeți-mă!
O, Dumnezeule, Dumnezeule.
Ești nebună!
La dreapta!
Nu e adevărat! E nebună!
O să îți redecorez fața!
Te prind eu!
Așteaptă, găozarule!
- Nu te aud! - Așteaptă săpun mîna pe tine.
Pulă! Pizdă! Căcat!
Căcănarilor!
Oops!
De unde sînteți?
Pașaportul?
Granița: Ungaria - România
Bună ziua.
Pașaportul?
Tocmai asta e problema. Nu am pașaport.
Nu pașaport, nu România.
Evident, asta e clar. Trebuie să ai pașaport ca să treci granița.
Dar eu nu am. Vă rog.
Nu pașaport, nu România.
Da, am înțeles, dar poate nu m-ați înțeles dumneavoastră.
Am o mare problemă și trebuie să trec granița.
Trebuie să merg în România să mă întîlnesc cu cineva. Este foarte foarte...
Nu pașaport, nu România.
- Al dracu. - Da, al dracu.
Daniel!
Juli!
- Stop! - Nu am făcut nimic.
Am o mare problemă! Nu am pașaport, nimic,
și trebuie să trec. Ajută-mă. - Unde ți-e pașaportul?
Nu contează. Spune orice.
Spune-le că sîntem căsătoriți, ok?
Am rezolvat problema. Ea e soția mea.
- Inelul... sîntem căsătoriți. Dacă ea... - Dar nu sîntem căsătoriți!
-Juli, te rog! - Nu, nu putem să îl mințim.
Te rog.
Ok.
Daniel Bannier, mă iei în căsătorie?
- Ce? - Da, sau nu?
- Da... - Atunci întreabă-mă.
Juli, mă iei în căsătorie?
- Da. - Ok, bine.
Și acum?
- Mai întîi speech-ul. - Care speech?
- Cel pe care te-am învățat. - Acum?
Face parte din ceremonie.
Ok, ăăă...
"Iubita mea..." E bine, nu?
"Am traversat poduri..." Nu e bine, nu?
-"Am..Am traversat..." - Nu mai ții minte.
- Nu, dar o să îl învăț. - Promiți?
Îți promit.
Da, sîntem căsătoriți.
Sărut.
Mă duc să iau mașina...
În România, cînd te căsătorești, de obicei dai cadou...
Cadou?
Mașina, cadoul meu.
Ok.
Ridică bariera.
Mulțumesc.
Cum mergem mai departe?
Am putea face luna de miere aici.
- Cred că am o sugestie mai bună. Care?
Furăm o mașină.
- Ce? - Da, furăm o mașină.
- Nu putem să furăm o mașină. - De ce nu? - Că sîntem oameni de treabă. Ăia nu fură mașini.
Am putea fura o mașină de la un om rău.
- El? E un om rău? - Nu.
- Ăsta e un tip de treabă. - Evident.
Dar exact ăștia își bat nevestele și copiii.
- Nu știu. Ăia!
Îmi aduce aminte de un prieten de-al meu.
El. E criminal în serie!
- Mie mi se pare OK. Mi se face frică numai cînd mă uit la el.
Mie toți mi se par răi.
Știi ce să faci, nu?
Te descurci?
- Ce faci? - Era prin mașină.
Hai, repede, ce naiba.
Hei! Ești nebună? Strici totul pe-acolo!
Ai încredere în mine, da?
- Te-ai lovit? - Nu, sînt OK.
Julie! Nu te mișca, cred că se uită cineva.
Căcat, se uită încoace...
Poartă-te normal.
- Nu e romantic. - Ce?
Nu am mai furat o mașină cu cineva pînă acum.
Fă ceva cu mașina asta, ca să plecă de aici. Te rog!
- Ei, ce ți-am zis? - Extraordinar!
Ești cea mai bună.
Ia zii, Alin. Nu ai tu o Dacia albastră?
Ba da.
Cred că ți-o fură cineva.
Căcat!
Pula mea, îmi fură mașina!
"Nu pașaport, nu Bulgaria" M-am săturat de asta.
Cum crezi că e granița cu Turcia? Probabil că de cinci ori mai rău!
Stai puțin, poți să dai înapoi un pic?
- Unde duce drumul ăsta? - Aflăm imediat.
- Uite. - Pare cam capătul.
- Nu asta vreau să zic. - Dar ce?
- Aia trebuie să fie Bulgaria. - Cacao.
- De ce e cacao? - Pîrîul ăsta nu e Dunărea.
Îmi pare rău, dar Dunărea nu este granița.
- Ba da! Ești sigură?
- Nu. - Atunci ar putea fi asta granița.
Ok, să zicem că asta e granița. Și ce dacă?
Trecem dincolo.
- Și cum vrei să faci asta? - Accelerez de la distranță, intru pe rampă
și sar peste rîu.
- Ești nebun! Avem nevoie de mașină.
- Ne descurcăm fără ea. - E miercuri, și nici nu sîntem în Bulgaria.
Îmi trebuie mașina ca să fiu în Istanbul vineri la prînz.
Asta nu merge dacă mori. Te-ai gîndit la asta?
Profesori cu capul pe umeri nu fac chestii din astea!
Ok, deci...
Mașina are greutatea x.
X este 500 de kilograme. Distanța este 25 de metri.
Întrebarea este: Cît de repede trebuie să mergem ca să intrăm pe o rampă
cu înclinație 10 grade ca să zburăm 25 de metri?
Răspunsul este...
96,41 km/h.
Daniel!
Băgami-aș pula!
Excelent! Felicitări. Mi-a milă de elevii tăi.
- Puteai să mori! - Și ce dacă?
- Nu e de glumit cu asta. - De ce nu?
Pentru că nu îmi place.
Ce ai face dacă aș muri?
Probabil că m-aș bucura că am scăpat sfîrșit de tine.
Ce e asta?
Rîul graniță.
Dunărea.
Ce e așa de amuzant? Foarte amuzant, nu?
Foarte amuzant.
E hilar.
- Calmează-te. - Nu! E doar vina ta!
- Vina mea? - Da, vina ta!
- De ce - Toate astea sînt din cauza ta!
Dacă aș fi luat feribotul din Bari aș fi fost în Istanbul, nu aici.
Bari!
Fără mine ai fi fost încă în Bayern!
Cine te-a ajutat să treci granița? Cine a furat mașina?
Și cine mi-a vîndut idiotul ăsta de inel?
Fără porcăria asta aș fi fost încă în Hamburg, nu aici!
Atunci du-te înapoi la Elba.
Citește ziarul sau o carte! Întoarce-te la viața ta goală și plicticoasă!
Tu nu vrei să o întîlnesc!
Primul care oprește decide încotro merg.
Ăla nu se pune.
Juli?
Și asta a fost tot?
Asta a fost tot.
Stai puți! Ai trecut prin toate astea?
Am trecut prin toate astea.
- Nu ai inventat acum? De ce aș inventa?
- Tot respectul, omule. - Mulțumesc.
De unde vine mirosul ăsta groaznic?
Tu tot nu ai actele, nu?
- Nu... - Afară! Ieși din mașină!
- Ce-i prostia asta? - Daniel, coboară din mașină!
- Ce-i tîmpenia asta? - M-ai auzit!
- Ce-i căcatul ăsta?
Afară! Amîndoi!
Hai!
- Și el trebuie să iasă. - Afară.
- Ce? - I-am zis să iasă.
- Tocmai i-am zis asta. - E neamț.
German, german.
Pașaportul și talonul de înmatriculare.
- Pașaportul! - Nu am pașaport!
- Pașaportului lui a fost furat. - Spune-i asta lui bunică-ta.
- Care e problema? - Taci din gură!
Ce?
- I-am zis să tacă din gură! - Taci din gură!
- N-am zis nimic! - Taci din gură!
- Nu mergi nicăieri fără pașaport. - Pașaportul lui a fost furat.
Ce sînteți voi? Teroriști, sataniști, sau ce?
- Deschide portbagajul! - Isa, ce...
Deschide-l!
Arestați-l imediat!
Incredibil. Complet incredibil.
Acum sîntem terminați! De tot! Și de ce?
Pentru că am făcut autostopul și m-a luat un tip care avea un cadavru în portbagaj.
Doar imaginează-ți. Un cadavru! E hobby-ul tău sau cum?
- Taci din gură! - Nu o să tac.
- Nu mă enerva! - Sau ce? O să îți explodeze pantalonii?
Ascultă, capu pulii!
Nu vreau să mai aud mai mult de 20 de cuvinte de la tine, pînă la Istanbul, ok?
Da, OK, uite-le acum: idiotule, idiotule, idiotule...
Cadavrul din mașină este unchiul mei Achmed.
Ce?
A venit de la Istanbul în vizită.
Unchiul Achmed este fratele cel mai mare al tatălui meu.
Și tatăl meu l-a invitat în Germania.
A venit în sfîrșit, acum cinci luni.
A primit o viză pentru trei luni și a ajuns în Germania.
I-a plăcut foarte mult în Berlin. Sînt mulți turci la noi în cartier.
De la început, s-a băgat în toate și s-a distrat de minune.
Și noi, familia mea și cu mine ne-am distrat cu toții.
Nepoții mei... Am doi nepoți băieții soră-mii,
nu s-au mai dus la grădiniță
pentru că dacă nu era nimeni, se ocupa unchiul Achme de ei.
N-o să-ți vină să crezi ce bine gătea!
Mai bine decît mama!
Au trecut trei luni și unchiul Achmed a rămas.
Și apoi s-a întîmplat inevitabilul.
A murit.
Fără să spună la revedere. Atac de cord A murit.
Ce tîmpenie.
S-a strîns toată familia și a ținut o ședință de urgență.
Nu puteam urma calea legală, pentru că unchiul stătea ilegal în pivniță.
Așa că am decis să îl ducem înapoi în Turcia.
Și pentru că sînt cel mai tînăr și sînt în vacanță
am rămas eu să fac căcatul ăsta.
Căcat!
O să ceară certificatul lui de naștere.
- Poți să aranjezi să ți-l trimită prin fax. - Nu, vor să vadă originalul.
Dacă aș putea să dau un telefon.
Aș chema-o pe prietena mea. Ar putea să aducă certificatul de naștere.
Hai.
Stai! Păi și cu mine cum rămîne?
- Cine a fost? - Aflăm imediat. Hai.
Ușa e deschisă.
Și deci ai bătut tot drumul pînă aici ca să îți aduci unchiul mort înapoi în Turcia?
Bravo, Isa! Bravo! Aplaudați omul!
Osman, dă-i eroului niște ceai.
- Țigări? - Mulțumesc.
Am nevoie de certificatul de naștere al unchiului.
Dacă aș putea da un telefon, aș aranja să vină cineva din Istanbul în noaptea asta.
Arată-i lui Isa telefonul.
Către toți pasagerii: Pauză de 30 de minute.
Ceaiul este gratuit.
Juli?
Hei! Ce cauți aici? Ce faci aici?
Melek.
Asta este incredibil.
- Mă duc la Istanbul. - Ce să faci acolo?
- E o... poveste mai lungă. - Spune-mi tot. Dar repede.
Am cunoscut o fată...
...m-am îndrăgostit de ea...
...și mă duc acum la Istanbul să o întîlnesc.
Unde te întîlnești cu ea în Istanbul?
Sub pod.
Ești sigur că o să fie acolo?
Sper.
Autobuzul pentru Edirne este gata de plecare. Vă rugăm îmbarcați-vă imediat.
Trebuie să plec.
- Nu mergi la Istanbul? - No, I trebuie să duc ceva la graniță.
Ce?
Asta e altă poveste lungă.
- Salută-l pe prietenul tău din partea mea! - Sigur.
Ți-am spus ceva despre prietenul meu?
Vezi că perzi autobuzul!
Hei!
Ai reușit.
Mă bucur că te văd.
Unde este fata cu care trebuie să te întîlnești?
Iubita mea,
Am călătorit o mie de mile
am traversat rîuri și am mutat munți
am suferit în chinuri
am rezistat tentațiilor
și am mers după soare ca să pot sta în fața ta
și să îți spun
că te iubesc.
Jucăm vechiul joc: Prima mașină care oprește decide unde mergem.
Pot să zic ceva? Te iubesc.
- Ce? - Te iubesc.
- Ciudat, nu [rea te-am auzit... - Te iubesc.
Da, dar ți-am zis că nu te înțeleg, nu aud nimic.
- TE IUBESC! - Așa trebuie să sune.
Hei, guguștiucilor! Încotro?
- În cacaoa aia de sud! - Acolo merg și eu. Urcă.
Ce aștepți?